- Fuck den her lorte helligdag. - Den 4. juli? Hader du den 4. juli?
- Det er jo USAs fødselsdag! - Når røgen har lagt sig i overmorgen...
...kommer alle og køber billige juledekorationer af mig. Sådan er det.
Det ved jeg nu ikke rigtig.
Hvem kigger du på? Hold da op. "Fifty Shades of Ham-vil-jeg-have."
- Gå over og snak med ham. - Han har travlt.
Han burde have travlt med dig.
Jeg kan ikke gå derover. Tænk, hvis han stikker mig en flad.
Tænk, hvis Washington ikke havde skrevet uafhængighedserklæringen-
- men bare havde lidt i stilhed med en smertende stådreng.
Tænk, hvis Lincoln i stedet for at befri slaverne sagde: "Du må ikke passere!"
Det var Gandalf, men jeg er med.
- Gå over og snak med ham. - Han er jo en engel fra det ydre rum.
- Så bed ham om at undersøge dig. - Jeg kan ikke.
Så har han lagt på. Kom så, gør det.
- Har du drukket mange? Er du fuld? - Jeg er fuld. Jeg har ikke spist endnu.
Deb! Deb! Deb!
- Okay. Så gør vi det. - Gør det!
- Undskyld. - Deb! Gør det! Af sted!
Vi ses. For helvede.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Hvad i...
Jeg ved det ikke. Jeg så kun, at hun var rødhåret, det var det.
Stacy og jeg havde skændtes. Så jeg drak og snakkede med hende her.
Og drak. Resten står ret utydeligt.
Nej, hun er her endnu, Jeg ved ikke, hvordan jeg slipper af med hende.
Nej, jeg kan ikke bare smide hende ud.
Nej, ikke brandalarmen.
- En White Russian og en whisky. - Hvor ved du fra, hvad jeg drikker?
Skål for den lange klods i Tetris. Klir!
Så hvad laver du her?
Han ser ud til at være fuld og klar til at forklare sig. Vi snakkes ved.
Det var din far. Hvorfor bad du ham stikke jobbet skråt op?
Jeg har overvejet det, men takker nej. Jeg ville fortælle det i aften.
Jeg er din forlovede. Du siger det til mig, før du træffer dumme beslutninger.
Hvad kan vi gøre for dig, fraggel?
Han købte en drink til mig, og vi var midt i en samtale.
Drikker du hans White Russian? - Jeg sagde jo, at det er en tøsedrink.
- Er det din drink? - Det var det.
Undskyld, jeg drikker dem også. Jeg troede bare, at du var utrolig intuitiv.
Tillykke. Behold den bare.
En Russian til!
- Ring til din far. Du kan stadig få det. - Jeg vil ikke arbejde i min fars firma.
Vi har planlagt alt. Vi gifter os, din far bliver gammel og vi tager over.
Hvad sker der? Vil du stadig bare hjælpe andre mennesker?
Det er afdiskuteret. Som hun sagde, så stod vi og snakkede.
- Okay, hvad hedder hun? - Deborah.
- Kender du mit navn? - Nej, du lignede en Deborah.
Jeg hedder Deborah. Du har ret. Jeg sagde Estelle for at hjælpe dig.
- Hvordan skulle det hjælpe? - Ved I hvad? Hyg jer.
- Hav en dejlig dag. Det er slut. - Stacy, det behøver ikke betyde...
Det her er en pakkeløsning. Sig farvel til dem her.
Trixie og Mayberry. Jeg elsker de katte.
Du skal nok få dem at se igen. Hun virker sød.
Hjælp mig, Kev. Det er en god plan.
Nej, det gør jeg ikke... Sådan gør du. Det kan alle ikke slippe af sted med.
Kev, du forsvinder. Sig det igen...
Kev, er du der?
Undskyld.
- Godmorgen. Jeg sov vist længe. - Ja, det gjorde du virkelig.
- Hvordan lyder planen? Brunch? - Nej.
En sort kaffe-fyr, sødt. "Jeg er John Wayne, jeg behøver ikke morgenmad."
Jeg har faktisk allerede drukket kaffe.
Det er den 4. juli. Jeg skal over til min familie. Det skal du vel også?
Jeg ser skidt ud, og det går lidt stærkt, men jeg kan da godt møde din familie.
Nej, jeg mente din familie. Men jeg bliver nødt til at gå nu.
Okay. Gør, hvad du skal.
Jeg har en bog. Jeg bliver bare her.
- Vi ses om et par timer. - Hør her...
- Jeg kan ikke huske, hvad der skete. - Vil du have den i slowmotion?
Det var arvegods.
Det gør ingenting.
Okay, som du vil.
Vi kan vel godt blive enige om, at det her var en fejltagelse?
Ja, selvfølgelig var det en fejltagelse. Godt, at du sagde det først.
Jeg skulle lige til at sige det. Sikken lettelse.
Godt, kan vi så komme af sted nu.
Nu er endda for sent for mig.
Jeg vil rejse ti minutter tilbage i en tidsmaskine og tage af sted der.
- Men vi har ingen, så vi må bare gå. - Er der ingen, der har en Delorean?
"Hallo, McFly? Er der nogen hjemme?"
- Okay, sådan. - Mange tak.
Hvis vi mødes i byen, behøver det ikke være pinligt. Vi kan altid hilse.
Sikken morgen. Helligdage er så fredfyldte, synes du ikke?
"Hør efter, børn, så vil I høre Paul Reveres midnatsridt."
"En stemme i mørket, et bank på døren og et ord, der vil genlyde i evigheder."
Det var faktisk rigtig fint. Hav det godt.
- Longfellow var fra Portland i Maine. - Ja, jeg ved, hvor vi bor.
Jeg reciterede den for mor hvert år den 4. juli. Hun er et bedre sted nu.
- Det gør mig ondt. - Virginia Beach. Hun hygger sig.
Jeg forsøger at kigge forbi, men har så travlt med arbejdet på TV-stationen.
- Derfor er jeg alene på helligdagene. - Okay. Gud velsigne Amerika.
Gud velsigne dig!
Hvem end du er.
Deb, det er Rubes. Ring, når du har forladt sengen, din luder.
Ved du, at du er min helt? Der kommer en ind i butikken.
Han ser fuld ud, og jeg er smadret. - Du skal betale for det, du smadrer!
Shit!
Velkommen til julebutikken, vi har åbent til 12 den 4. og 5. juli.
Vi har røgelse og myrr-iader af julepynt. Fik I den?
Hej, jeg er vist ikke din helt alligevel. Han vil ikke se mig igen efter i går.
Jeg ligner sikkert et monster i dagslys.
Du må fortælle, hvad der skete i går. Jeg husker intet. Var jeg et røvhul?
- Gå nu bare. - Hallo?
Forbandede telefon.
Helt ærligt?
Hallo?
Joe? Er der nogen?
Nej! Tving mig ikke til at gøre det!
Det er en ussel parade i år.
Joe, jeg snupper en stor Casco Bay-kaffe.
Joe! Okay.
Der er du jo. Hvad sker der?
Hvorfor spiser du en fod?
Joe!
Herregud!
Hvad sker der dog? Det er jo forfærdeligt!
Joe!
Undskyld, Joe.
- Kom! - Vent, hjem til mig!
- Hvad foregår der her? - Det ligner en zombieapokalypse.
Det er ikke alle, der løber. Den der ligner nærmest en spastiker.
- Det er Manny, han er spastiker. - Undskyld, jeg prøvede bare at...
Okay, så løber vi.
- Undskyld. - Hvad gør vi nu?
- Jeg har ingen erfaring med det her! - Hvorfor tager du skoene af?
- Fordi der er beskidt udenfor! - Okay, slap helt af nu.
Okay, vi har brug for information. Vi må finde ud af om alle er ramt af det.
TV.
- Hvor er CNN? - Jeg har opsagt abonnementet.
Fedt. Det er befriende, men det hjælper os ikke lige nu.
Jeg kan stadig tage de lokale kanaler.
Et event, der lokkede madentusiaster til den årlige pandekagespisning.
- Det har ikke spredt sig til hele byen. - Udsendelsen er fra i går.
- Det ved du, for du filmede det jo. - Er du sarkastisk? Hvor ved du det fra?
Du sagde, at du arbejder på stationen. Hvorfor genudsende nyhederne?
Det forstår jeg heller ikke. Har du en radio?
- Bliv indendørs og vent på hjælp. - Kunne vi ikke have taget den ud af...
- Nu kommer det. - Nationalgarden er blevet indkaldt.
Symptomerne er: Utydelig tale, vild gestik og appetit på menneskekød.
Hvis nærtstående udviser symptomer, skal de isoleres...
Nærtstående. Jeg bliver nødt til at ringe til Stacy.
Vent, slog I ikke op?
- Jeg glemte nok telefonen på caféen. - Tog du på café?
Du havde jo allerede drukket kaffe. Interessant.
- Må jeg låne din? - Jeg bør nok spare på batteriet.
- Kom nu. - Okay, men skynd dig.
- Ringer du med den her? - Hvis du ikke vil bruge den, så...
Nej, det er okay, det er bare...
- Du kan ikke hendes nummer. - Jeg tænker lige.
- Det ser skidt ud for jeres forhold. - Jeg bruger jo altid hurtigkald.
Ingen dømmer dig, men jeg lærer altid mine kæres numre udenad.
Som min mors. Jøsses, mor.
Giv mig den.
- Mor, er der zombier der? - Der fik jeg dig, det er svareren.
- Jeg hader den joke. - Jeg laver bare gas, det er mig.
- Mor, er det virkelig dig? - Selvfølgelig. Glædelig 4. juli.
- Har du været udenfor i dag? - Ja, jeg var nede og handle ind.
- Spiste folk hinanden? - Jeg er i Virginia Beach, ikke Florida.
Mor, folk her er smittede med et eller andet.
Jeg forsøger at nå ned til dig, men klarer jeg det ikke, så pas på dig selv.
- Deb, er du der? Kan du høre mig? - Mor?
- Bruger du den der gamle tele... - Fandens også.
Okay, lad os gennemgå, hvad vi har og...
...blokere vinduerne. Vi tisser derovre.
Det var en del af et sæt. Vi kan tisse på toilettet. Ved du hvad? Vi smutter.
- De reagerer på lyd, vi må være stille. - Hørte du ikke radioen?
Vi skal jo vente på nationalgarden.
Vi bør lære hinanden at kende, hvis vi skal genbefolke verden.
- Jeg tænker bare højt. - Min forlovede, bror og far er derude.
- De venter på mig. - Folk lægger nye planer i øjeblikket.
- Du er ikke til hjælp, hvis du smittes. - Jeg vil være hos dem, jeg holder af.
- Gør, som du vil, jeg bliver her. - Men jeg har brug for dig.
Det er mærkeligt. Vi har ikke kendt hinanden så længe, men jeg føler...
- Du har en bil. - Hvad med din? Er den på værkstedet?
- Jeg har ingen. Jeg cykler altid. - Undtagen i en zombieapokalypse.
Er det undtagelsen?
Vi henter min familie, forlader byen og tager ned til din mor i Virginia.
Jeg kan ikke være vred på dig. Vi får brug for proviant.
- Jeg troede, du havde mad herinde. - Vi overlever på det her.
I en time, hvis vi var kaniner. Hvorfor har du kokosvand? Er vi på en øde ø?
Det genopretter væskebalancen.
Når vi sidder i bilen, standser jeg først i Virginia. Der må være mad et sted.
- Jeg køber ind for fru Jones nu og da. - Åh, hvor sødt.
Åh, nej.
Gud, er hun...
Hvor trist at dø alene den 4. juli.
"Skyggerne falder, mit hjerte sørger Og klemter som en begravelsesklokke."
Hvil i fred, fru Jones.
- Hvad laver du? - Reciterer Longfellow, det er sødt...
- Nej, hvorfor åbnede du hendes øjne? - Det gør man, når nogen dør.
- Så deres sjæl kan stige til himmels. - Hvad? Nej, man lukker deres øjne.
- Stol nu på mig. - Nej, stol på mig. Det gør man ikke.
Du kommer til at føle dig til grin, når internettet fungerer igen.
Hun var en sød gammel dame. Vær nu ikke så mærkelig.
Lad hende hvile i fred. Stop så.
Okay, du tager styringen. Det kan jeg lide.
- Jeg må gøre det rigtige for hende. - Nu er du latterlig.
Nej, du er latterlig. Slip mit håndled, det gør ondt.
Jeg rører dig ikke.
- Hjælp mig! - Jeg er på sagen! Undskyld, fru Jones.
- Glem lampen, Martha Stewart! - Okay, Pas på!
- Okay... Væk! - Hvad laver du?
Hvorfor virker det ikke? Deb, gør noget! - Kæmp ikke imod, fru Jones!
Okay, hun er gammel.
Ja! Det var vildt! Jeg mener, det var forfærdeligt. Hun var jo min nabo.
Men det var... Vi henter maden.
Sikke noget elendigt mad. Spiste hun ikke fast føde?
Jøsses. Men de er tre etager nede.
Brandstigen!
- Vent, ikke så hurtigt! - Du skulle have smidt det der.
- Jamen, undskyld. - Nej!
- Shit. - Se, hvad du fik mig til at gøre.
- Okay, så er det slut. - Det er unødvendigt, at vi begge dør.
Jeg giver dig en chance. Gør dig fortjent til den.
Okay. Når tiden er inde, tager du din cykel og kører.
Hvem vil have tæsk?
Hopla, zombie!
Hvorfor slår du dig selv?
Jeg er her. Kom her! Kom så!
Hallo!
Det var sejt! Du var sej! Jeg føler mig så levende!
- Sig, at du har nøglerne. - Ja!
Ryan, du reddede mig! Et er sikkert; du kan lide mig.
- Herregud, bor du i bilen? - Nej. Ikke længere.
- Måske er der noget nyt i radioen. - Rør aldrig en sort mands radio!
Chris Tucker i "Rush Hour". Radioen er i stykker, men kassetten virker.
Okay, det er jo fuldstændig nytteløst.
- Ti point. - Hvad laver du?
- Det var næsten for let? - Nej, hold op!
Rolig, de er som fluer for gamle Otis.
- Du kan ikke myrde dem. Det er folk. - Det var det måske engang.
Måske er der en kur på vej, så alle bliver normale igen.
Og vi tager til eventyrlandet, hvor enhjørninger skider regnbuer.
Jeg mener det.
Vil de virkelig vende tilbage efter det her?
Hvordan håndterer man, at have spist sin værelseskammerats tarme?
- Okay, jeg var uopmærksom. - Kom nu, Deb.
Hav et godt liv, zombier.
Jeg vidste godt, at byen er død, men det her er jo latterligt.
- Hvor langt kan den her spand køre? - Skal du nu genere min bil?
- Nej, men hvornår skal vi tanke igen. - Jeg kunne høre det på din stemme.
- "Otis er frastødende og uren." - Ved du, hvad den gør ved miljøet?
Jeg gik glip af den side i "Ryans guide til at blive et perfekt menneske".
- Grøn energi er det eneste rigtige. - Energi er beskidt.
Det er sødt at spise organisk hirse og suse rundt i en luftpudebåd-
- men kig dig omkring. Vi prøvede at redde planeten. Se, hvordan det gik.
- Du lyder præcis som min far. - Han lyder sej. Er du adopteret?
Fedt. Det er familiens yndlingsjoke. Min bror fyrer den af uafbrudt.
Fedt. Undskyld, min familie er heller ikke just en mønsterfamilie.
Hver den 4. juli tog far os med op på taget for at kigge på fyrværkeri.
Et år, ved skumringstide, kunne vi ikke finde ham.
Vi gik op på taget og fik øje på ham.
Han lå på jorden i baghaven. Lige ved grillen.
Det så næsten ud som om, han sov.
Han skiftede gassen. Det var alle tiders bedste grillfest.
Var det slut på historien? Det var latterligt, det var så mærkeligt.
- Man tror en ting og så... - Det var et godt minde.
- Det gik op og ned. - Okay, ja.
Min far er sur over, at jeg ikke vil arbejde for familiefirmaet.
Det er delstatens mest miljøskadelige virksomhed.
Waverlys vandbehandling? Hedder du Waverly? Herregud.
- Hvordan gættede du det? - Jeg arbejder jo på nyhederne.
Det er et forfærdeligt firma, men de betaler sikkert godt?
- Ikke til mig. Min bror får det hele. - Trist.
Hvor fanden er vi? Hvad laver du?
Jeg skal lige derind.
Julebutikken? Nej, vi skulle jo ikke standse. Min far bor lige i nærheden.
Ja, og vi skal derhen, men jeg skal lige se, om min ven er okay.
Okay, fem minutter. Har vi noget mere dødeligt end en cykelkæde?
Den her.
Jo, kig i handskerummet.
Den, måske?
- Havde du en pistol hele tiden? - Den lå der, da jeg købte bilen.
Der er kun to kugler i den. Vi kan bruge den, hvis vi skal stemple ud.
- "Stemple ud"? - Ja, hvis vi smittes.
Stemple. Og så stemple.
- Du skød dig selv først. - Jeg har ikke styr på selvmordspagten.
Lad mig være klar og tydelig: Jeg vil ikke "stemples".
- Det siger du nu. - Lad mig bare løbe ud i skoven.
- Lad os se, hvis du blive smittet. - Nej, jeg er fuldstændig sikker.
- Jeg vil ikke skydes i hovedet. - Okay. Vi får se.
Vær på vagt.
Sikke en masse skrammel.
- Kan du ikke lide julen? - Jeg elsker julen.
Men plastikjuletræer er ment for dækbutikker og kommunister.
Mine børn skal have et rigtigt træ hvert år.
Det tager ti år at fremavle dem og ti sekunder at slå dem ihjel.
Du er den største tørvetriller.
Vi burde fejre julen ved at plante et træ med børnene, ikke ved at fælde et.
- Vi? - Menneskeheden. Jorden.
- Du sagde "børnene", det er specifikt. - Herregud.
Se lige den trøje.
Ruby, min ven. Er du okay?
Herregud!
- Hun er en zombie. Vi smutter. - Vi kan ikke efterlade hende sådan.
- Hvad foreslår du? - Stempel?
- Skal vi spilde kuglerne på hende? - Du vil jo ikke bruge dem.
Pistolen er jo i bilen.
Her. Distraher hende og få hende med udenfor. Jeg ordner resten.
Hallo! Der er udsalg på kød her!
Ruby?
- Deb! Hvad foregår der? - Kom her! Stol på mig!
Jeg stoler ikke på dig!
Yatzy!
Har jeg gjort dig noget i et tidligere liv?
- Måske har du ret. De finder en kur. - Kan jeg omvende en, så...
Du reddede en zombie, du stoppede ikke apartheid.
Lad os finde din familie. - Hold ud, Rubes.
Det er her på højre side.
- Stacys bil. Godt, hun tog hertil. - Hurra, heldigt, at Stacy ikke er død.
Deb, jeg håber ikke, at det her... Er du blevet vanvittig?
- Vi skulle jo ikke forlade bilen igen. - Før vi nåede herhen.
- Vi bliver nødt til at hente dem. - Vi ved ikke, om de er derinde.
- Vi ses altid på den 4. juli. - Måske er de ikke, som du husker dem.
De er hensynsløse, kødædende monstre, men ikke zombier.
Jeg fortjener det, jeg vil have. Mine behov er også noget værd.
- Jeg sårer ingen ved at være mig selv. - Hvad laver du, Rain Man?
Jeg bliver nødt til at samle mig, hver gang jeg kommer hertil.
Jeg fortjener det, jeg vil have. Mine behov er også noget værd.
Jeg vil gerne bakke op, men hvor lang tid tager det endnu?
- Hvad er koden? - Prøv Stacys nummer.
Hold nu op. Du er som en sarkasme-terminator.
Jeg hjalp dig, og du behandler mig som en pose bleer, du slæber rundt på.
- Det lyder noget bedre end det her. - Jøsses.
Jeg syntes, du var sej i baren, men du er en forkælet lille fims.
Fims? Mit udseende er maskulint. Om noget så er jeg en usleben diamant.
Ingen, der er det, siger det! Dit hår har ikke rørt sig en millimeter!
- Tykt hår kræver pleje. - Du har ikke engang badet...
...og alligevel dufter du af sandeltræ!
Undskyld, forstyrrer jeg dig i at være det mærkeligste menneske i verden?
- Gud, Chaz. Har du ændret koden? - Det kommer an på.
- Hvordan ved jeg, at det er dig? - Fordi jeg taler og anvender ord.
- Hvad med hende? - Hej, jeg hedder Deb.
- Gider du holde op? - Er du Ryans bror? I er så forskellige.
- Vi tror, at han er adopteret. - Åbner du? Det har været en lang dag.
- Vent, er du hans trøsteknald? - Afsløret! Hvordan vidste du det?
- Du er sikkert onkel nu. - Nej, sådan er det ikke.
- Er Stacy her? - Hun har fortalt, at I slog op.
- Du var hurtig til at komme videre. - Nej, vi hjælper bare hinanden.
Deb, jeg hedder Chaz. Helt klart den maskuline af Waverly-brødrene.
- Godt skudt. - Jeg skyder med skarpt.
- Åbn porten. - Du skal bruge koden.
Vil du have den? Det er 5-8-0-0-8.
- Det er "boobs" på hovedet. - Han er også en gentleman.
Tak, Chaz.
- Far? - Det er ligesom i "Meet Joe Black".
- Ryan, er du okay! Vi troede, at du... - Nej, jeg er okay.
- Har du mødt Deb, de kom sammen. - Hvor krøb du frem fra?
- Jeg kom sammen med Ryan. - De hjalp hinanden. Hvordan mon?
- Så hjælpsom. Vil hun have noget? - Pjat, en tjeneste er den anden værd.
Venner med fordele.
- Godt, at I nåede frem. - Far. Undskyld for det, jeg sagde.
Jeg har tænkt over det. Jeg ønskede ikke, at det blev vores sidste samtale.
Kom med ud i køkkenet. Jeg skal have lidt hjælpe med mine brownies.
- Hr. Waverly. Hej. - Hej.
Jeg plejer at hjælpe med det.
- Deb, hvad tager du i bænkpres? - Nu? 18 kilo.
- Hvordan kunne du være så dum? - Stacy er her. Hun er ikke familie.
Hun har været her siden i går aftes. Jeg har talt med guvernøren.
Han har arrangeret evakuering med helikopter i morgen klokken 9.
- For os fire, ikke fem. - Der er sikkert plads til Deb.
Sikken stor kanon du pludseligt er blevet. Hvorfor vidste jeg ikke det.
Det her er større end dig. Det ville du vide, hvis du havde hørt efter i går.
Vidste du i går aftes, at folk ville blive til zombier?
Nej, nej, nej. De er ikke... det du sagde.
Det er bare mennesker, der har pådraget sig en parasitbåren virus-
- der får kroppen til at rådne og giver appetit på menneskekød.
Herregud. Vandet.
Ryan, det er en kompliceret affære.
- Vi forstår ikke det hele endnu. - Forstå det her: Deb tager med.
Efterlader I hende, bliver jeg også. Jeg har lovet at få hende ud af byen.
- Stacy, ti stille, mens jeg spiller. - Blev folk zombier af at drikke vandet?
- Eller bade i det, så du klarede dig. - Stacy, Deb er min gæst.
Jeg er ikke ond, jeg kigger bare på hendes hår, ansigt og tøj.
Ryan, du bader hvert tiende minut. Hvorfor er du ikke blevet smittet?
Med mindre I... Jeg bliver dårlig.
Hallo! Udebanekamp i går.
- Der skete ikke noget. Vi faldt om. - Jo, der skete noget.
Det gjorde der sikkert. Mens I hyggede, tog jeg hånd om Stacys mis.
Ryan. Du havde ret, og jeg tog fejl.
Jeg putter muskatnød i alligevel.
Det er jeg glad for. Muskatnød kan være lidt for meget nogen gange...
- ...men man dropper den ikke bare. - Bytter I opskrifter? Hvorfor nu det?
Chaz, slap lige af. Hovedsagen er, at vi er i sikkerhed. Alle sammen.
Jøsses.
Topper? Aflønner du stadig den fyldebøtte?
Fyldebøtten reddede dit liv adskillige gange, da du var lille.
Patruljer, ellers får du ingen brownie.
Som da Lia Schiffer og jeg legede gemmeleg, og hun røg på hospitalet?
Hun fulgte ikke reglerne. Intet fungerer uden regler.
Apropos, så tror jeg, mine brownies er klar nu.
Skal vi gå ind i stuen? Lia Schiffer.
Forsigtig nu. Se lige der.
Undskyld, men jeg tænker stadig på det der med vandet.
Det er kedeligt. Alt for teknisk.
Har det at gøre med den ultraviolette behandling, som dit selskab tester?
Nej, ikke ifølge de officielle papirer. Hvor har du hørt sådan en påstand?
Jeg har ørerne åbne på jobbet. Deb Clarington, nyhederne på Kanal 7.
Jeres system vil vel halvere vandrensningsomkostningerne?
- Det er intelligent og ambitiøst. - Ja, det ville give hele byen et løft.
Og det overskydende kan aftappes.
- Men var I ikke på betastadiet? - Jo, det var vi.
- Hvorfor så travlt, Frank? - Jeg bad guvernøren om mere tid.
Jeg fortalte, at filtrene ikke fangede alle patogenerne endnu.
Han insisterede på, at blive klar før ferien og få det med i budgettet.
Med "insisterede" mener du "bestak dig".
Hvordan skulle vi vide, at Ichabod-virussen var i udbrud?
- Den udryddede Wakanabierne. - Wabenaki-indianerne, far.
Skal jeg være stolt over, at du har udryddet hele byens befolkning?
- Du tager altid fat i det negative. - Jeg er stolt over dig, far.
Rolig, skat. Vi har meget at nå.
Det har været sjovt, men jeg må hellere komme af sted.
Vent, Deb. Du må ikke gå derud igen.
Far har skaffet en helikopter. Og du må være træt. Vi sov jo ikke i nat.
- Jeg kan smage min egen mavesyre. - Jeg ved, hvordan det føles.
Jeg skal nok klare mig. Det her var aftalen.
Jeg kørte dig hertil. Nu skal jeg hjem til min familie. Så...
Tak for minderne.
Ingen går nogen steder!
Før de har smagt mine brownies.
Chaz, giv det til Topper. Til nærkamp.
Bliv. Det er en tradition-
- som begyndte, da Ryans mor levede. Du minder mig om hende.
- Vi gjorde det vel to gange. - Hvis det betyder så meget for dig...
Hold da op, hvor er de gode.
- Mon Chaz har kreatin i sin brownie. - Jeg holder mig stærk for alles skyld.
Hvad vil du gøre, når det brænder på? Komme løbende med din hårtørrer?
- Hold op! Slip mig! - Nu skal du få.
- I er værre end tingene derude. - Jeg troede, folk bare var lidt dårlige.
Møgunge.
Idioter! Hvis jeres mor stadig levede... Hold så op!
"Gennem natten red Paul Revere Gennem natten lød hans advarsel"
"I hver by og gård i Middlesex"-
- "Hørtes et råb om modstand Ikke rædsel".
- Hvad helvede var det? - Longfellow. Debs favorit.
Longfellow? Han er her fra Maine. Portland.
Det er måske forkert af mig at sige, men I er jo sammen med jeres familie.
- Vi er heldige at være i live. - Hørte I det? Rødtoppen har ret.
- Det er den 4. juli, for guds skyld. - Du har ret. Ja.
Lad os sprænge noget i luften!
Vent. Vent.
- Nu bliver det godt. Se engang. - Hvor er det flot.
Nu kommer der et stort fyrværkeri, som forestiller et bjørneansigt.
Det er nok. Det tiltrækker sig opmærksomhed.
- Far, vil du ikke se bjørneansigtet? - Nej, det vil jeg ikke.
Du burde ikke have tændt den der. Drik ud, alle sammen. Jeg vil i seng.
- Vi skal være klar i morgen tidlig. - Et spørgsmål: Hvor skal alle sove?
Tja, Ryan og Stacy kan sove på Ryans gamle værelse.
- Og Deborah... Hvordan har du det? - Jeg har det fint.
Hun kan sove på dit værelse. Du kan holde vagt med Topper.
Kom med mig. Kom med mig, Charles. Kom nu.
Kom.
- Jeg er glad for, at du er i sikkerhed. - Tak.
Jeg får brug for din hjælp med Ryan i morgen. Hans nye ven tager ikke med.
Rødtoppen? Hvordan sniger vi os af sted uden hende?
Der var sovemiddel i brownien. Overraskende, at hun står på benene.
Hun går sikkert snart ud som et lys.
Svigt mig nu ikke. Hun arbejder for nyhederne.
Vi kan ikke have, at hun laver et indslag om vandet.
Indimellem må man tage sin egen iltmaske på først.
- Min egen iltmaske... - Først.
Chaz, hold op med at forsøge at knalde Stacy. En gang var nok.
- Hvis bare det var... - Sig ikke, at du er forelsket i hende.
- Ryan er tilbage. Vær realistisk. - Kan jeg ikke være den særlige?
- Hvad har han, som jeg ikke har? - Fokuser nu, knægt.
Hører du? Fokuser. Vi skal op på dupperne, hvis vi skal klare os.
- Tag dig sammen. - Jeg tager mig sammen. Tak, far.
- Okay. Tilbage til din post. - Okay.
"Portlands vand løber gennem ham." Klamt.
Du kan vist godt springe dine sit-ups over i aften.
- Jeg skal give dig motion. - Hold da op, Stacy...
- Jeg snakker om sex. - Det ved jeg godt.
Jeg sover på gulvet. Tag sengen. Meget er sket, siden du slog op.
- Du bliver ved. - Det var nok det rigtige at slå op.
Ryan, hold op med at være en martyr. Jeg er klar. Slap af.
Nej, vent. Jeg mener, at vi vil forskellige ting.
- Hvad vil du have? Den der nørd? - Gider du dæmpe dig?
Hvad gør hun? Rider hun dig sådan her? "Åh, Ryan! Du er den bedste!"
- Ja, Ryan! - Hold nu op.
Ja, Ryan! Bliv ved!
- Jeg har kun vintage-tøj! - Er du blevet sindssyg?
Hvis hun har lukket min kat ud, så...
Trixie? Mayberry? Trixie?
Chaz!
Ryan! De har omringet huset. Det er på tide at blive voksen.
Far, snak ikke til mig som om, jeg var et barn.
Sigt højt. Skyd dem i hovedet. Kom så.
Stacy, hvordan kunne du gøre det mod mig?
- Betød i går nat ingenting for dig? - Jo, selvfølgelig.
Tror jeg. Men Ryan ser så godt ud.
Den der er hurtig, Chaz. Chaz? Den er hurtig. Chaz!
Chaz! Hjælp mig!
Jeg er for smuk til at dø!
Zombiesvin!
Godt gjort, knægt. - Chaz.
Bag dig!
Han blev bidt! Læg ham på sofaen. Jeg tager mig af døren.
Hvad i...
Åh, herregud. Ruby!
Undskyld, min ven!
Jeg glemte, at du lå der. Hvad i...
Jeg er det mest egoistiske menneske i verden.
Jeg bilder mig ind, at jeg gør dig en tjeneste ved at holde dig i live.
Jeg bilder mig ind, at der findes en kur.
I virkeligheden kan jeg ikke holde ud at gøre det forbi for dig.
Jeg havde aldrig snakket med Ryan uden dig.
Selvom jeg fortryder-
- at have mødt den elitære mandeluder-
-levede jeg en nat, Ruby.
Jeg levede.
Hvad nu?
Vær klar.
Hej! Vil du slukke motoren, tak?
Hej. Godmorgen.
I har vist hørt om zombierne.
Drenge, hun siger, der er zombier!
Ja, det er derfor, vi er her. Vil du tage nøglerne ud og følge med ind i teltet?
Der er kaffe og en masse spørgsmål.
Skal jeg være ærlig, så håbede jeg på at slippe væk fra den her by.
Jeg er med. Du tænker: "Vil han udnytte sin magt til at nedgøre mig"-
- "når jeg bare vil prøve læbestift, jage fyre og slippe væk fra zombierne."
- Eller hvad? - Lukker du mig så igennem?
Lad mig sige det sådan her.
Det betyder nej.
Jeg har John Cougar Mellencamp. Det plejede at gøre dig glad.
Han hedder bare John Mellencamp nu. Jeg har ikke lyttet til ham i 20 år.
Knægt, jeg kunne godt lide Stacy-
- men din mor havde nok håbet på noget andet.
- Trist, at hendes hjerne blev spist. - Gør ikke det her, far.
- Jeg siger det bare, som det er. - Jeg vil ikke være din ven.
Tror du, jeg ønskede det her? Se lige Chaz.
Når han forvandles, hvem tror du så, skal skyde ham?
På trods af hans fejl, elsker jeg ham, som var han min egen.
- Hvad mener du? - Chaz er adopteret. Det ved du da?
- Hvad fanden, var han adopteret? - Vi må forblive positive.
Vi er heldige, at guvernøren holder hånden over os.
Gjorde han ikke det, var det her aldrig sket.
Av.
- Byd på et glas først. - Undskyld for det derude.
- Jeg er hverken smittet eller bidt. - Det ved jeg, Deb. Det ved jeg.
- Men vi har regler at følge. - I er ikke det rigtige militær, vel?
Hvad er "rigtigt"? Er det noget, vores underbevidsthed har skabt?
Er det her virkeligt? Er nogen af os virkelige?
- Ja, resten af os er virkelige. - Vi er et sikkerhedsfirma.
Og I er godt nok dygtige! Jeg var sarkastisk.
- Slår I mig så ihjel nu? - Slår dig ihjel? Nu sårer du mig.
Jeg er far. Se lige de her to små drenge.
Mine børn. Bedårende, ikke?
Kan jeg se dem i øjnene, hvis jeg har slået en ihjel? Næppe, Deb.
Din prøve var negativ. Du er fri.
Fedt! Hvor godt.
Hvis I lige flytter vejspærringen, så smutter jeg.
- Var jeg uklar? Du skal tage tilbage. - Hvad mener du?
Tag tilbage til byen, som du kom fra og bliv der sådan cirka for altid.
For altid? Lukker I os inde sammen med dem?
Det er en skæbne værre end døden. Vil du fortælle det til dine unger?
De er fire og seks. De ville ikke forstå sådan en svær beslutning.
Portland er en lille by, men folk vil bemærke, hvis vi forsvinder.
Vi kalder det et radioaktivt udslip. Ingen kommer og undersøger det.
I slipper ikke af sted med det her. Folk kommer til at snakke over sig.
Der er de sociale medier. Twerking. Myface.
Du har åbenbart ikke opdaget at internettet og mobilnettet er nede.
Det var lettere at slippe ud som smittet. De leder efter forsøgsobjekter.
De forsøger at stoppe det her.
Jeg kender Frank Waverly. Guvernøren sender en helikopter, jeg skal med.
- Kender du Frank Waverly? - Ja. Ja, det gør jeg.
Mødestedet er der. Læg et tæppe over din bror. Vi vil ikke skræmme folk.
- Gud, han ser forfærdelig ud. - Jøsses.
Debs bil er her. Jeg håber, hun er okay.
Var hun nogensinde okay? Jeg fører ordet.
At skyde, er som at få orgasme. Derfor er det så svært for kvinder...
- Jamen, er det ikke Don Juan? - Det var ikke, som det lød i går.
- Sæt dig, One Direction. - Jeg har klassiske maskuline træk, sir.
Hvorfor er hun tilbageholdt?
Kan du lide at grave grøfter? For det kommer du snart til.
- Guvernøren sender... - En helikopter. Jeg ved det.
Jeg ville sige det personligt: Du skal ingen steder.
- Hvorfor ikke? - Vi dummede os. Eller du gjorde.
Alt, er dokumenteret. Alt, skete efter ordrer fra dig.
Vi tømmer dit hjem og dit kontor. Dokumentationen er ikke et problem.
Din selviske satan.
- Lad de unge gå. De er uskyldige. - Jeg ville ønske, jeg kunne, Frank.
Oberst, jeg tror, at De så de her tre forsøge at krydse grænsen?
De blev nødt til at anvende vold for at stoppe dem, men De lykkedes.
- Ja, sir. - Farvel, Frank.
Vent. Min far har grund til at tie stille, og jeg er hans søn.
- Hun udgør en risiko. Hun er reporter. - Jeg er ikke reporter.
- Jeg vil gerne blive til en. - Hun filmer alt.
Hun har dokumenteret det hele med skjult kamera.
Nogen kommer til at finde materialet. Vil I ikke gerne have fat i det nu?
- Jeg tjekkede hende. Intet kamera. - Giv op. De tjekker alligevel Otis.
Otis er hendes bil. Filmen findes i hendes bil. Kom med mig.
Bilen!
- Jeg tager handskerummet. - Tjek bagagerummet.
Nej, ikke bagagerummet.
- Åbn det. - Hr. guvernør. Sir.
Ingenting.
Jøsses. Åh, nej. Nu skal du få!
Det var en ulykke. Det var en fejl. Gør det ikke. Sænk våbnet.
Det var ikke meningen. Vi kender jo hinanden. Det var en fejl.
Det her er min skyld. Nu skal I sige: "Nej, påtag dig ikke skylden."
- Nej, da... - Det er min skyld. Men jeg redder jer.
- Hvad snakker du om? - Frank?
Kom an!
Nej, Romy!
Kom så.
- Far. - Jeg skulle have været der for dig.
- Gjort dig til en mand. - Hvad mener du? Du kommer med os.
Sådan her? Det er ude med mig. Bidt af en zombie i en grim trøje.
Hold dig til Deb. Hun er god for dig. Der er krummer i hende.
Tag til Portland og hold jer i live, indtil det er overstået. Jeg køber jer lidt tid.
Kom nu. Af sted.
Gør en ende på det for mig!
Far, Chaz og Stacy.
De er alle borte.
Der er ingen til at fortælle mig, hvad jeg skal tænke eller sige.
Det er ret skræmmende.
Da min familie var oppe på taget den 4. juli og så far...
- Ja? - Han fiksede ikke grillen.
Han stod i naboens have uden bukser på.
Han blottede sig for deres hund.
- Jøsses. - Han havde gjort det i flere måneder.
En basset.
Han flyttede ud efter det.
Jeg har aldrig fortalt det til nogen.
- Vi slipper aldrig væk herfra, vel? - Det ser ikke sådan ud.
Der er vejspærringer overalt, og de leder specifikt efter os.
Se det fra den lyse side. Der er ingen kø på motorkontoret.
Der er nok mere gang i deres personale end i zombierne.
- "Organdonor. Lækkert!" - Hvad var det lige?
- En zombie! - Okay? Jeg har aldrig hørt dem tale.
Herregud.
Du er den eneste, der kan få mig til at grine i en situation som denne.
Det er det, jeg husker fra natten, hvor vi hang ud. At du fik mig til at grine.
Ingen synes, at jeg er sjov. De synes bare, at jeg er mærkelig-
-pinlig eller siger de forkerte ting.
- Jeg bliver aldrig nyhedsoplæser. - Du ville være en god nyhedsoplæser.
Jeg har altid gerne villet daske farven ud af Brent Masters kinder.
Herregud, Ryan. Vi må af sted. Nu.
- Rolig. Hvor brænder det? - Du nævnte Brent Masters.
Hvis folk opdager, hvad der foregår, vil de kræve, at myndighederne gør noget.
Hvordan? Al kommunikation er lukket. Telefon, kabel-TV, internet, master.
Ikke satellitkommunikationen.
Fart på!
Signalet rækker langt. Nogen gange helt til Canada.
- Hvor er alle? - Der er ikke mange på helligdagene.
Morgenmødet. Mere livligt end normalt.
Der er Misty Rains. Hun smiler stadig.
Hun rådner aldrig op med al den botox.
- Der er Jerry Chavez fra sporten. - Han har konens berømte muffins med.
Brent Masters. Selv som zombie har han den perfekte frisure.
Kommer han? Han var altid led mod mig, men jeg skal gøre ham stolt.
Okay, vi smutter.
Kontrolrummet er herinde. Vi kan...
- Vi skal have tændt for signalet igen. - Hold da op, du ved, hvad du gør.
Jeg har mine øjeblikke, min historie til trods.
- Hvad er den til? - Rør den ikke.
- Sådan. Zoom ind på skrivebordet. - Og på dig, ikke?
Jo, det antager jeg.
Hvad er der?
Jeg er så vant til at håndtere kameraet.
- Jeg gør det, og så læser du op. - Deb, hør nu her.
Dels er det det perfekte øjeblik for dig at udleve din drøm-
- men folk skal også have ren besked om, hvad der foregår.
Hvad med dig? Udlever du din drøm?
Jeg vil være personlig coach, så ja.
Godt spillet.
Okay.
Jeg shiner mig lige op. Jeg kan ikke debutere med opsat hår.
Okay, jeg venter her. Skynd dig.
Deb, er du... okay?
Hvad så? Er det godt nok til TV?
Det... Du er perfekt.
Jeg ryddede en af vejrpigernes skabe.
Er du klar?
- Ja. - De gør altid sådan her.
Om fem, fire, tre...
Goddag. Deb Clarington her. Det var en mindeværdig uafhængighedsdag-
- da en mærkværdig sygdom spredtes i denne ellers så rolige kystby i går.
Hjem raseredes, familiemedlemmer omkom, og utallige vandrer omkring-
- søgende efter det eneste, som kan stille deres sult: menneskekød.
Utroligt? Måske.
Det er lettere at sluge mørklægningen om et radioaktivt udslip.
Så vidt vides, er der kun to overlevende tilbage-
-i denne engang så glade by.
Skal man redde en nyhedsoplæser og hendes kameramand og coach?
For to dage siden havde jeg måske sagt nej.
Men så opstod der endnu en historie, som de fleste har lettere ved at tro på-
-men som for mig var årtiets overskrift.
"Kvinde forelsker sig."
Det sker dagligt verden over, men ikke for mig.
Krisen her satte måske nok skub i sagerne-
-men det opstod ikke ud af ingenting.
Skulle følelserne ikke blive gengældt-
- og det er ikke et vift med en vognstang, så er det okay.
Jeg vil altid vide, at han også følte noget inderst inde.
Så Deb Clarington siger ja, jeg synes, det er værd at redde de to.
Hvis I kigger med derude, så sørg for, at der sendes hjælp til Portland.
Nej! Nej!
Deb. Jeg er her.
Det var alle tiders bedste nyheds- udsendelse. Den vinder en pris.
Er jeg bedre end Brent Masters?
- Sindssygt meget bedre. - Sindssygt? Virkede jeg sindssyg?
Må vi få fred i to sekunder?
- Hvor længe har jeg mon igen? - Vi har ikke overværet processen før.
Deb. Hvis du vil, så kan jeg...
- Hvis du altså vil. - Vil du skyde mig i hovedet?
Hvad? Det bliver et enkelt skud nu. Det var jo din ide.
Dagens nyhed er en ny udvikling i sagen om det radioaktive udslip.
En udsendelse inde fra karantæne- zonen spredes på internettet.
Mange undrer sig over, hvad det er, der foregår.
Så Deb Clarington siger ja, jeg synes de to, er værd at redde.
Hvis I kigger med derude, så sørg for at der sendes hjælp til Portland.
Flere alarmcentraler blokeres af opkald om zombieangreb.
Folk diskuterer, om videoen er ægte, og om personerne er i sikkerhed.
Clarington viser sig at være ansat på stationen, hvorfra hun sendte-
- men som kameraoperatør, ikke nyhedsoplæser.
Tidligere arbejdede hun hos Foot Locker-
- men blev fyret efter en at opført et uautoriseret strømpeteater.
Mange videoer går viralt, men Deb Claringtons er den rene pest.
Antallet af hits er imponerende nok-
- men antallet seere, der lægger egne videoer op er utroligt.
Som formand for zombieforeningen kender jeg zombier-
-og den der er ikke ægte.
Jeg genkender dårlige effekter, når jeg ser dem. Det her er ægte.
Hun er min nye helt. Hvad er det, der foregår?
Deb, hvis du er i live... Du er så lækker!
Maine? Det er ikke engang en rigtig delstat.
Deb, takket være dig, fortalte jeg en kollega, at jeg elsker ham.
Han er min chef, og han er gift, så nu skal jeg finde et nyt job.
Først ville jeg afsløre bluffnummeret, og så genskabe det med vennerne.
De tror, at det er ægte.
- Er videoen ægte, professor? - Kvinden i videoen tror det.
Hun udviser alle fem tegn på, at hun taler sandt.
Jeg går i dybden med det i min bog "De fem tegn på sandheden".
Hvad helvede?
Vi har flere spørgsmål end svar.
Alle opkald til guvernøren forbliver ubesvarede.
Vi opgiver ikke, før vi er nået til bunds i denne sag.
Og nu til en sjov kattevideo.
Du gjorde det, Deb. Nu bliver de nødt til at undersøge sagen.
Jeg er glad på dine vegne, men tænk lige efter engang.
Snart forsøger jeg at æde din hjerne.
Trist for dig, for det bliver en lille måltid.
- Du ser så lækker ud lige nu. - Og du har mistet meget blod.
- Betyder det noget? - Ja. Hvor er førstehjælpskassen?
I kantinen, men der er for langt med mindre, vi går gennem studiet.
- Nej. Nej, nej, nej. - Jeg har en ide.
Hør efter, udøde! Denne mand er vores ven! Han gør os ikke...
Åh gud, jeg fortryder det her.
Det var sejt!
Damerne først!
Forkerte vej. Kom!
Trapperne!
- Deb, vi bliver nødt til at fortsætte. - Ryan, jeg kan ikke mere.
- Så bærer jeg dig. - Hvorhen?
Vi har klaret os så langt, men jeg begynder at blive sulten.
Jeg vil gerne sætte tænderne i din lever og din milt.
- Måske et par bugspytkirtler. - Vi har kun en bugspytkirtel.
- Tak, ekspert. - Hold ud, hold ud!
Ryan, hvorfor er du her endnu? Du kan sagtens løbe fra Misty Rains.
Nu kommer du til at dø en forfærdelig død, ligesom os andre.
Jeg vil hellere løbe den risiko, end ikke at være sammen med mine kære.
Okay, du mener mig! Jeg er dine kære.
Jeg ville ønske, at vi havde fået set fyrværkeriet fra dit tag.
Det havde været fedt.
Men nu sulter jeg.
Her. Gør det, du må gøre.
Tak.
Jeg fik dem.
Hej, hvordan går det?
Deb, ikke? Vi er store fans.
Sådan. Hold såret rent og skift bandage dagligt.
Hun blev bidt af en zombie.
Det, de der har? Det får man ikke gennem bid.
Det er en gammel skrøne.
Den bidende skulle have et sår i munden, der sprøjtede blod ud af.
Og så er risikoen en til tusinde. Er du zombiefob?
Mange af mine bedste venner er zombier. Måske.
- Vi joker, de er forfærdelige. - Men man får det ikke via bid.
- Det var noget i vandet. - Hvem ville have troet det?
- Du sagde, at du ville æde mig. - Ja, hvor pinligt.
- Du talte om specifikke organer. - Jeg talte i vildelse, okay?
Vil du ikke have en bid?
- Du sagde også noget. - Det ved jeg godt.
Så kan man antage, at du kan lide mig?
Hvordan kendte I til virussen så hurtigt?
- Vi fik lidt hjælp. - Far!
Hej, Ryan. Hej, Deb. Sikken nat.
- Man forvandles vist ikke af bid. - Nej. Hvordan slap du fra soldaterne?
Man forvandles jo ikke af bid.
Kom, hvad venter I på? Jeg er allerede blevet bidt, fjolser!
- Slip våbnet! - Av, mit hoved.
- Ned på jorden! - Tving mig, nar!
Dale! Chowder! Mad Dog! Det er mig, Chaz.
Det er min far, pas på ham. - Far, det er mine billardkammerater.
- Det er min knægt. - Ja, jeg reddede dig. Hvor er Ryan?
Han stak vel af med sin nye kæreste.
Hvad så? Vi lever og er anholdt.
Det er min knægt.
Kom nu, kys pigen nu.
Jeg har date med FBI. Byen er fuld af zombier, så de bomber snart Portland.
Kom nu.
Undskyld, at jeg forsøgte at æde dig. Du behøver ikke kysse mig.
Jeg gør det alligevel.